- Kom inn. - Takk.
NOVEMBER
Vær så god og sitt.
Fortell oss navnet, alderen og fødselsdagen din.
Jeg heter Keita Nonomiya. Jeg er seks år.
Bursdagen min er 28. juli.
Hvem av dere ligner Keita mest på, sin mor eller far?
Han er en rolig og snill gutt. Det har han etter moren sin.
Hva vil du si er svakhetene hans?
Det blir jo egentlig det samme -
- men han kan være litt vel ubekymret.
Jeg skulle iblant ønske at han hadde sterkere konkurranseinstinkt.
Hvilken årstid liker du best, Keita?
Sommeren.
Hva gjorde du i sommer?
Jeg dro på camping med pappa, og så lekte vi med drage.
Er han flink til å sende opp drage?
Ja, kjempeflink.
Masaharu Fukuyama.
Machiko Ono.
Yoko Maki.
Lily Franky.
Regi og manus: Hirokazu Koreeda.
Som far, så sønn.
Har den forandret seg?
Ser ut som de tjener godt.
De har fått nye lyskastere og greier.
Ikke så høyt.
Pappa! Mamma!
- Hei, mamma! - Hei, vennen!
Kjære mødre og fedre -
- dette var alt for i dag. Takk for Oppmøtet og vel hjem.
Takk for i dag.
- Var det gøy? - Ja.
Keita...
- Vi har vel aldri vært på camping? - Nei.
- Hvorfor løy du? - Fordi læreren på puggeskolen sa det.
Å?
Skal si de gir valuta for pengene.
Og så sa du: "Mammas omelett er verdens beste"!
- Var det gøy? - Ja.
- Laget dere ballonger? - Ja.
- Et lite spøkelse. - Laget du det? Så søtt!
- Å. - Hei sann.
- Tatt på fersken. - Hva gjør du her på en lørdag?
Jeg skulle egentlig dra før du kom.
- Dataanimasjonen deres ble bra. - Jeg lot dem gjøre den om 3 ganger.
Dette fikser du.
Jeg skal ikke forstyrre.
Jeg er straks ferdig. Blir du med og tar en øl?
Beklager, men jeg skal på kino med kona.
Når man har så dyktige ansatte som deg, går all tiden med til familien.
- Vi ses. - Takk for i dag.
Sør er her og nord der, ikke sant?
Ja. Så sola skinner slik.
Sett inn flere familier i parken.
- Med hund? - Flott.
- Gjør det trivelig. - Hør etter!
Jeg bestiller middag. Nonomiya betaler.
De har pizza, kjøttgryte med stekt ris...
Ja.
For min del kunne vi sendt ham på offentlig skole.
Men Ryota mener han bør jobbe hardt nå, med tanke på fremtiden.
- Vent, det ringer. Ha det bra. - Det er pappa!
Vi snakkes om tante senere, ok?
Ja. Ha det.
Er det pappa? Skal han ha middag?
Så tidlig du er.
Har du øvd piano?
Han jobbet jo veldig mye før opptaksprøven, så...
Du skjemmer ham bon. For hver dag han ikke øver...
så tar det tre dager å ta det igjen.
- Kom igjen, Keita. På tide å øve piano. - Ok.
Flink gutt. Stå på, nå.
Du har vel spist? Badevannet er klart.
- Jeg fikk bare ett pizzastykke. - Hva? Hvorfor sendte du ikke melding?
Hva har vi?
Jeg kan lage nudler. Herr Mimura sendte dem fra Kagawa.
Ok. Da tar jeg det.
Ikke kok dem for lenge.
Slapp av, jeg gjør ikke det igjen.
Men du får ikke egg. Kolesterolet ditt er høyt nok som det er.
En kan vel ikke skade? Ikke sant, Keita?
Fy!
Og hvorfor er det fy, liksom?
Vi tar det igjen. En, to...
Hvordan tror du det går med Mimura i den nye jobben?
Han klarer seg vel.
Han passer jo til å bo på landet.
Så ufølsom du er. Du likte ham jo så godt.
Han sa opp. Jeg har ikke tid til å bry meg om tapere.
Ja, for alle vi som har sagt opp, er jo tapere.
- Sover han? - Ja.
Han var nervøs i dag, så han var utslitt.
Vi har gjort det vi kunne. Nå er det opp til Keira.
Han gjør så godt han kan. Han vil bli som deg.
Han er litt tøffere nå.
Synes du det?
Han klarer å si fra når han blir ertet.
Håper du har rett.
Det nytter ikke å være snill nå til dags.
Du skrøt av ham på intervjuet. Hvorfor gjør du ikke det oftere?
Det holder at en av oss skjemmer ham bort.
- Bank, bank. - Kom inn.
Her.
Takk for at du tok tid til å bli med i dag.
Keita ble veldig glad.
Skulle ønske jeg iallfall kunne være med ham på søndagene.
Men når prosjektet er ferdig, får jeg mer tid.
Akkurat det har du sagt i seks år nå.
- Har jeg det? - Ja, det har du.
Ja, forresten -
- de ringte fra Maebashi sykehus.
- Sykehuset? - Ja.
Der jeg fødte Keita.
Hva ville de?
Jeg er ikke sikker. De ville snakke med meg.
- Om hva? - Det får jeg vite når jeg kommer.
Hva kan det være?
Får håpe det ikke skaper bry.
Forbyttet?
- Jeg trodde ikke sånt skjedde lenger. - Sant nok.
De fleste sakene fant sted på 60-tallet.
Før skrev vi navnet på fotsålen med sprittusj -
- men eneren rekke forgiftningsulykker -
- sluttet vi å merke barna i 1969.
Hvorfor kan sånt skje nå?
Uansett...
Hva med gutten til det andre paret?
De oppdaget at han hadde en annen blodrype da han begynte på skolen.
Keita har samme blodtype som oss. Ikke sant?
Er dere helt sikre?
Er dere sikre på at Keita ikke er barnet vårt?
Det var tre gutter som ble født på samme tid -
Vi blir dessverre nødt til å ta DNA-prøver -
- før vi kan si noe sikkert.
To lys igjen.
Ett lys igjen.
Og så det siste.
En, to...
Gratulerer med at du sto på opptaksprøven!
- Vær så god. - Kom igjen.
- Så flink! - Bra jobbet!
Tomat er godt.
- Er det? - Ja.
Det er gutten sin.
Se på den storspiseren!
Jeg rar en kongereke
09 smug.
- Ble det fint? - Ja.
- Du er jo flink! - Kjempeflink!
Klar?
Ferdig. Skal du se?
Nå?
Er det her jeg trykker?
- Flott! - Gjør sånn, så går du tilbake.
Du har rett!
Da kan du ta flere bilder etterpå.
Være venner.
Kan du åpne munnen?
Vevsprøvene fra Ryota Nonomiya -
- og hans kone Midori Nonomiya -
- viser ikke biologisk slektskap -
- med vevsprøven fra Keita Nonomiya.
Dette er vår konklusjon.
Det var det jeg var redd for.
Jeg sa vi jo ikke skulle stole på et sykehus på landet.
Men jeg ble også født der, og søsknene mine.
- Men likevel... - Du var jo ikke der.
Jeg var redd. Jeg ville være et sted mor kunne besøke meg.
Hvorfor merket jeg ingenting?
Jeg er jo moren hans...
De er der inne.
- Er den kvart overalt? - Jeg sa jo du skulle ha fylt bensin...
De er her.
Unnskyld.
Beklager vi er sene.
Vi var på vei ut, men så begynte hun å mase om at jeg måtte ta på meg noe annet.
- God dag. - Dette er herr Saiki.
God dag.
Ja, dette kom jo som lyn fra klar himmel.
Jeg er Yukari, kona hans.
- Og dette er... - Nonomiya. Dette er min kone Midori.
- Dette er Ryusei. - Dette er Keita.
Vi tok bilde mens vi var på badetur i sommer.
Har vi ikke et bedre bilde?
Hva med dette?
- Hvor er det? - Karasugawa.
Stemmer... det var den elva hvor det var så mye ørret og røye.
Her. Her.
Ryusei er han i midten som leker med vannpistol.
Når er fødselsdagen hans?
23. juli.
Samme dag, altså.
Tror du vi møttes her den gangen?
Jeg var svekket etter fødselen. Jeg var sengeliggende.
Jeg husker det var så fint vær den dagen.
Nesten som sommeren på Okinawa, sa vi.
Derfor brukte vi skrifttegnet for "solskinn" i navnet hans
I slike saker-
- er vår erfaring at foreldrene alltid velger å bytte barn før eller senere.
Med tanke på barnas fremtid er det best å bestemme seg snart.
- Helst før de begynner på barneskolen. - Det kommer så brått på.
Det er jo i april, bare et halvt år til.
- Hadde de vært katter, så kanskje... - Slutt å vrøvle!
Du har rett.
Selv med katter ville det vært for brått.
Dessuten -
- burde vi ikke ta opp erstatning først? Hva har dere tenkt å gjøre?
Jo.
Vi holder på å rådføre oss med advokaten nå.
Jeg forstår selvfølgelig godt at dere er opptatt av dette -
- men akkurat nå gjelder det å tenke på barnas fremtid.
Kan vi ikke møtes en gang, bare familien?
God ide. Jeg vil jo gjerne treffe Keita.
Vi holder kontakten.
Så sene dere ble.
- Beklager. - Det går fint.
Hvordan var han, den andre faren?
- Vel han driver elektrobutikk. - Å, elektrobutikk?
Sug på.
- Forresten Vær så god, svigermor. - Å, tusen takk!
Det var da altfor mye.
- Få kjenne Er det bønnegelé? - Riktig.
Mamma! Du oppfører deg som er barn.
Ikke så frekk, ellers klorer jeg.
- Hvor er Keita? - Han sover.
Vi har spilt tennisspill i hele dag. Jeg kommer til å være støl i morgen.
Jeg ville egentlig ikke si noe -
- men da nabokona, fru Yamashita, fikk se Keita første gang, sa hun:
"Han ligner jo verken på mor eller far”. Når kan det ha vært?
Kan det ha vært i forfjor, mon tro?
Ja.
Du vet, Ryota...
Han er jo så høyt på strå. Han kommer jo fra en helt annen familie.
Det var mange der ute som var imot at dere giftet dere, skal du vite.
Det er som om hatet deres fyller...
Gi deg, da!
Du snakker som om noen har forbannet oss.
Så, så.
Vi er stolte over å presentere bygningen som vil bli kjernen -
- i utbyggingen av Shinjuku stasjon: Shinjuku Spiral Tower.
Lin av en tragedie.
Jeg skal ikke la det gå ut over arbeidet.
Glem jobben. Hva har du tenkt å gjøre?
Bytte ham?
Jeg har ikke bestemt meg.
Hvorfor ikke ta begge to, når du først er i gang?
Begge, sier du?
Ja
God idé, ikke sant?
Hva er det?
- Vil du ikke møte ham? Sønnen vår? - Det er ikke det, men.
Fortsetter vi på den måten, går det slik sykehuset sa.
Bare ta det med ro.
Jeg skal ordne alt.
Beklager.
Unnskyld igjen. Vi var på vei, men så begynte hun å somle.
- Hei, jeg heter Ryusei Saiki. - Og jeg heter Yarnato.
Jeg heter Miyu.
Nå, si hva du heter
God dag. Jeg heter Keita Nonomiya.
Heisann, du.
Vær så god, her er drikken deres.
Her er hentelapp for maten deres.
Ryusei, vent!
Vi skeiet visst litt ut idag.
Oppfør deg, Ryusei.
- Det blir 6030 yen. - Jeg tar det.
- Det går bra. - Nei da, jeg tar det.
- Gi meg kvittering. - Ja.
- Sett den på Maebashi sentralsykehus. - Ja vel.
- Og ta med disse også. - Takk skal du ha.
- Takk for maten. - Vær så god.
Blir du med og leker?
Jeg vil også være med!
Bare gå, Keita.
- Miyu, ta med deg Yamato. - Pass på ham, ok?
Barn finner tonen så fort...
Hvor mye tror dere vi kommer til å få?
I erstatning, altså.
Dette handler ikke om penger, men om å komme til bunns i.
Ja, så klart...
- Jeg mener jo også det. - Men likevel.
Men hvis de skal vise at de er oppriktige, må det penger til.
Ja, det kan du også si.
Kjenner dere en advokat?
I så fall kan dere overlate det til meg.
Jeg kjenner en fra studietiden.
Det ville vært fint.
Pappa!
Jeg går og ringer.
Au, nakken min!
Oh my God!
Ryusei har alltid sett litt annerledes ut.
En venninne var sikker på at jeg hadde vært utro.
Jeg syntes bare hun var frekk.
Jeg hadde aldri trodd at.
Ha det bra, Keita! Vi ses!
Hva har du der?
Yukari sa jeg kunne ringe hvis jeg trengte å snakke.
Trengte å snakke? Hvem tror hun at hun er?
Vær på vakt. Det kan være vi blir nødt til å slåss.
Slåss?
Beklager. Jeg måtte plutselig i en pressekonferanse.
- Takk for at du tar deg tid. - Forhandlingene er i gang.
Pengene er ikke viktig. Jeg vil bare vite sannheten
motpartens advokat er en bondeknøl. Han jobber bare med gjeldssaker.
- Helt umulig å snakke med ham. - Beklager bryet.
Er det greit?
Men jeg kom egentlig ikke for å snakke om erstatningssaken.
Jeg ville vite om det var mulig å overta begge barna.
Det var litt av en tanke.
Kan du virkelig bli far for den andre?
Det finner vi ut etter hvert. Vi har tross alt samme blod.
Samme blod? Gammeldags tanke til å være deg.
Tøv. Å være far handler om blod.
Det er det jeg mener. Så har du jo alltid hatt farskompleks.
Slutt å prate vås.
Her er det
I England er det slik -
- at hvis foreldrene anses uskikket til å ha ansvaret -
- så tas barna fra dem og settes på institusjon.
Det er bare hvis de bruker narkotika eller moren selger sex hjemme.
Her kjefter moren hele tiden, og faren driver bare dank.
Det holder ikke til omsorgssvikt. Foreldreretten veier for tungt.
Men jeg kan vel betale dem for å la meg få gutten?
De går aldri med på det.
Men jeg kan vel spørre?
Like kynisk som alltid.
Som advokat anbefaler jeg at dere samarbeider om å vinne denne rettssaken.
JANUAR
Hva sier dere?
Nå har dere møtt dem fire ganger.
Jeg tenker det kanskje er på tide at de får overnatte hos hverandre.
Barn venner seg fort til nye omgivelser.
Vi er for så vidt villige til å vurdere forslaget.
- Men forliket er en annen sak. - Selvfølgelig.
Hva sier dere?
Herr Saiki?
Ja, si det...
Det er jo hyggelig nok å møtes på denne måten, men...
Har dere en håndbok hvor det står hvordan dette skal gjøres?
Godt poeng. Jeg liker ikke helt dette.
Ikke vær så bekymret.
Dere har jo samme blod.
Hvis dere bare prøvde, er jeg sikker på at...
Vi må tenke på Yamato og Miyu.
- Vi vil ikke forhaste oss. - Nettopp. Vi vil ikke forhaste oss.
Hva tenker du, herr Nonomiya?
Vi kan jo prøve i helgene, i første omgang?
Fra lørdag til søndag.
Vi snakker om alvorlige ting. Gå bort.
- Keita? - Ja?
Er det gøy å spille piano?
Du må ikke hvis du ikke vil, altså.
Men pappa skrøt av meg.
Du får stå på, da.
Du har jo konsert snart, også.
Stå på!
Der tok jeg deg!
Så dårlig!
Jeg er jo håpløs!
Jeg vant! Jeg vant!
Ja.
Han kan spise nudler.
Vi har ikke gitt ham rå fisk ennå.
- Keita, i morgen. - Ja?
- Vi drar herfra klokka ti om morgenen. - Ok.
Og så...
Å, en hvit en.
Og så skal du overnatte hjemme hos Ryusei.
- Går det bra? - Ja.
Du skjønner det -
- dette er et oppdrag som skal gjøre deg tøffere.
Vet du hva "oppdrag" betyr?
Sikker?
Dette er noe vi gjør for at du skal bli tøffere.
For at du skal bli mer moden.
Bor de virkelig i dette huset?
- God dag. - God dag.
Ok.
Vi ses senere, da.
Ryusei, du sitter bak.
Oh my God!
Er det noen der?
Visste du -
- at Spiderman betyr "edderkoppmannen"?
- Helvete, så kaldt det er! - Heisann! Går det bra?
Joda. Jeg skal ha lyspære til dassen.
På do? 60 watt, kanskje?
Keita, lukk døra.
Eller hva med en LED-pære?
Det blir for lyst! Da får jeg ikke pisse!
Du får ta 40 watt, da
190 yen.
Har du planer på søndag? Klokka seks.
Driver du med baseball ennå? Du er sprek for alderen!
Du kan få være pitcher.
Umulig. Skulderen har stivnet helt, bare se.
- Og du som er så ung. - Du får heller stå på, du.
- Vi ses! - Takk
- steker hun gyoza? - Ja.
Seks
syv.
Åtte.
Ni.
Ti!
Elleve.
TON
Tretten.
Fjorten.
Femten.
Gyoza! Gyoza!
- Der kommer de! - Vær så god.
Ok, vær så god og spis!
Jeg er skrubbsulten!
Kjempegodt!
- Jeg satte den i halsen. - Nå må du spise før alt forsvinner.
Ingenting som når de er nystekte.
Deilig.
Ikke noe mer egg på deg, Ryota.
Hva?
Jeg kan vel ikke spise sukiyaki uten egg. Eller hva?
Det er varmt!
- Ta det rolig. - Var det godt?
Jeg har ikke smakt på det ennå!
- Kjempegodt. - Var det?
Det var bra.
Ryusei, vis meg hvordan du holder pinnene...
Sånn?
La oss se.
Følg med på hva jeg gjør.
Sånn. Og så beveger du dem slik.
Nå kan du prøve.
Der!
Keita?
Ja?
- Kan du legge denne på alteret? - Ok.
Der borte.
Opp med deg!
Våkn opp, Yamato.
- Får jeg lov å slå på klokken? - .Ja da.
- God morgen. - God morgen.
- Har du gjort dette før? - Hos bestemor.
Hos bestemoren din?
Ok, alle sammen
God morgen.
Bestemor, dette er Keita.
Pass godt på ham.
Det er varmt, så vær forsiktige.
Det kommer røyk!
Skal vi se om den virker nå?
Batteri.
Ok, prøv å kjøre.
Den virker!
- Hvilken da? - Den der.
- Det er Sky Tree. - Det var det jeg trodde.
Oh my God! Jeg tapte.
Hva er klokka?
- Kvart på tre. - Ikke mer?
- Vil du hjem? - Ja.
- Skal vi dra? - Ja.
- Her er jeg! - Hei, Ryusei!
Velkommen hjem.
Har du vært snill gutt?
- Beklager at du måtte komme helt hit. - Nei da, jeg kommer jo herfra.
- Hvor er Ryota? - Han hadde et viktig møte, sa han.
- Han liker á jobbe, hva? - Du burde lære av ham.
Mottoet mitt er: "Ikke gjør i dag det du kan gjøre i morgen".
Og før du vet ordet av det, er det ingen morgendag mer.
Ikke spøk med sånt! Jeg har da mange år igjen ennå.
Hva har du gjort deg her?
Han falt i parken.
Jeg ramlet da vi lekte sisten.
Han blødde, men det stoppet fort.
Blødde du?
Var det vondt?
Er det sant? Var dere alle i badekaret på en gang?
Det var bittelite.
Bare halvparten av vart.
Hvordan er moren til Ryusei?
Jeg var litt redd først, men hun var snill.
Så bra, da...
Keita.
- Skal vi dra et sted, bare vi to? - Hvor da?
- Langt av sted. - Hvor da?
Et sted ingen kjenner oss.
Hva med pappa?
Pappa, ja...
Pappa har jo jobben sin.
Ryusei, kom hit!
Yamato også!
Kom hit, Yamato!
Der, nå har jeg deg!
Du er fortsatt våt.
Kom hit nå.
- Stå stille så jeg får tørket. - Jeg er tørr nå.
- Jeg er flink gutt. - Du er våt ennå.
- Jeg er ikke våt! - Jo, bak her så.
- Au! Ansiktet mitt! - Se hit.
- Ikke tørk ansiktet. - Kom hit, nå.
Ok.
Vi får legge oss.
Hva mener du?
Beklaget de ikke engang at de lot ham slå seg?
Du kunne jo ha blitt med selv.
Det hjelper ikke å bli sint på meg.
Skal jeg ta på plaster?
Hjemme hos Ryusei kaller de det "plasterlapp".
Gjør de det?
Sånn, ferdig. Si god natt til pappa.
God natt.
Var festen vellykket?
Ja.
Kaoru fortalte at hun har fått seg kjæreste.
Sjefen fikk sjokk.
Var det noen som snakket om meg?
Hva?
Ar jeg som mor burde ha oppdaget det.
Nei, ikke som jeg husker.
Du tenker sikkert det samme selv.
- Nei da. - Du lyver.
Du mener det er min skyld.
Når skal jeg dra til Ryusei igjen?
Neste lørdag.
Kan jeg ta med denne?
Ja da.
Pappaen til Ryusei kan reparere alt mulig.
Kan han det? Så fint, da
I så fall -
- kan han jo reparere den gamle ovnen også.
APRIL
Mamma, overnatter du her?
Nei, jeg skal på strikkekurs i morgen.
Dessuten slapper jeg ikke av her. Det ser jo ut som et hotell.
Under krigen -
- var det mange barn som ble sendt bort eller adoptert.
Det som betyr noe, er hvem du vokser opp hos.
Ingenting er bestemt.
Ja, men...
- Er det ikke derfor dere møter dem? - Og hva så?
Dette skal Midori og jeg finne utav.
Å, du får unnskylde at en gammel dame blander seg i deres saker.
Slett ikke, jeg setter pris på det.
Det var snilt.
Her kommer skolegutten!
Nei, så fin du er! Som en liten prins!
Jeg må ta bilde.
- Hallo der? - Eh...
Jeg stakk visst innom.
Det er herr Saiki
God dag.
Sykehuset betalte togbilletten, så.
- Du får komme inn. - Takk. Vær så god.
Takk skal du ha.
Så det er slik dere bor!
Akkurat som et hotell, slik Ryusei sa.
Hei, Keita!
Hei!
Du er jo superkjekk!
Du ser jo ut som en liten prins
God dag. Jeg er Keitas bestemor.
Bestemoren? Hyggelig å treffe deg.
- Du holder deg jammen godt. - Du får ikke noe av å smigre meg!
Ikke? Da tar jeg det tilbake...
- Skal jeg filme? - Nei da.
Hva har du der, Keita?
Keita?
- Få se. - Så fint kronblad!
Se!
Er det film du tar?
Ja.
- La meg filme deg i stedet. - Nei, det går bra.
Jeg gjør bare slik.
- Blir du med nå? - Ja da.
Mao Tsuyuki.
- Mao Tsuyuki? - Ja.
Keita Nonomiya.
Ja!
Kokoro Yano.
Ja!
Det er rart.
Jeg så Keitas ansikt og kalte ham Ryusei, ikke sant?
Men han ser jo helt klart ut som en Keita.
Herr Nonomiya!
Ryota!
Jeg trenger hjelp! Du må ta over!
Kom!
Jeg trenger en pause.
Jeg er helt utkjørt.
Jeg skulle fått barn før jeg ble førti. Jeg har ikke Kondis til dette.
Du er jo yngre enn meg.
Du burde ta deg tid til å være mer sammen med ham.
Vel.
Er det ikke greit at man er litt forskjellige?
Han sa at dere ikke bader sammen?
Prinsippet vårt er at han skal bli selvstendig.
Vel.
Prinsipper er vel og bra.
Men det er viktig å ta seg tid til sånt.
Jeg mener.
Det siste halvåret har jeg vært mer sammen med Keita enn du har.
- Det handler vel ikke bare om tid. - Tøv. Selvsagt gjør det det.
Å ha barn handler om tid.
Jeg har en jobb som bare jeg kan gjøre.
Å være far er også en jobb ingen andre kan gjøre.
Hei!
Kom, nå!
Vi går nå.
- De er akkurat som brødre. - Ikke sant?
Skal vi se En karri til å ta med.
Ja. Bare vent litt.
Til faren hennes. Han sitter hjemme og venter.
Han er halvt senil, så du kan nesten si at vi har fire barn.
Fem, mener du vel?
Og jeg må passe på alle sammen.
Snakker du om meg?
I så fall kan dere vel la oss få begge?
Hva?
Hva mener du?
Keita og Ryusei.
Mener du det alvorlig?
Ja.
Vil dere ikke det?
- Du burde skamme deg! - Hvordan våger du å si noe sånt?
- Jeg tenker bare på barnas beste. - Så barna våre er ulykkelige?
Hvis det er penger det er snakk om.
Det finnes ting som ikke kan kjøpes for penger!
Vil du kjøpe barnet vårt? Hva?
Du sa jo selv at oppriktighet handler om penger!
Unnskyld! Han vet ikke hva han sier.
Og barna ser på.
Vær så god, en karri til å ta med.
En som aldri har tapt i livet -
- kan aldri forstå andres følelser.
Hva gjør vi nå?
Jeg fatter ikke at du kunne si noe sånt.
Du er ikke sann.
- Så klart de ble sinte. - Vær stille, jeg prøver å tenke.
Vi holdt på å bli så gode venner.
Jeg skjønner ikke at han kunne snakke sånn til meg.
Du gjør vel ikke det.
Hei, vennen min!
- Kaffen din, mamma. - Takk!
Og pappa sin, uten sukker.
Takk.
- Her er vekslepengene. - Takk.
Der! Nå kommer den!
Der! Og en gang til!
Bra!
Du bommet.
Ballen gikk utenfor banen, Keita. Det går ikke.
Du må slå på midten.
- Husker dere Miyazaki, sykepleieren? - Nei.
Hvis jeg så ansiktet.
Hvorfor er hun her?
De har vel kalt henne inn -
- for å si at sykehusets rutiner var i orden.
- Unnskyld. Vi var på vei, da hun... - Ikke prat tøys nå.
Jeg er lei for det som skjedde sist.
Nei, jeg... vi...
Jeg sverger -
- på ære og samvittighet å fortelle sannheten -
- i sin helhet, uten løgn og utelatelser.
Yukari Saiki.
Midori Nonomiya.
Shoko Miyazaki.
La oss anta at sykehuset begikk en feil i dette tilfellet.
Burde du ikke likevel ha merket det?
Du er jo barnets mor.
Normalt ville jeg nok gjort det.
Men jeg mistet mye blod under fødselen, og var svært omtåket i dagene etterpå.
Ser det ut til at byttet av barna går i orden?
Jeg vet ikke.
Og selv om det gjør det -
- har vi ingen garantier for fremtiden.
Denne saken vil belaste familien vår i lang tid fremover.
Vi kommer til å måtte leve videre med smerten.
La meg spørre om arbeidsforholdene dengang.
Hendte det at du måne jobbe flere nattevakter i strekk?
Nei.
Vi hadde færre skift enn på andre sykehus
I så fall, hvordan kunne et slikt uhell skje?
Det var ikke et uhell.
Ikke et uhell?
Hva mener du?
Herr og fru Nonoyama virket så lykkelige.
Jeg gjorde det med vilje.
Jeg hadde giftet meg på nytt og kom ikke overens med barna hans.
Jeg lot frustrasjonen gå utover uskyldige.
Fru Nonomiya lå på det beste rommet.
Mannen hennes jobbet i et toppfirma.
Hun hadde familien hos seg.
Mens jeg...
Jeg...
Hva følte du da du hadde bytter barna?
Det føltes godt. Nå var det ikke bare jeg som var ulykkelig lenger.
Hva er årsaken -
- til at du velger å stå frem nå?
Erler hvert som forholdet til stebarna mine bedret seg -
- gikk det gradvis opp for meg hva jeg hadde gjort.
Jeg bestemte at jeg ville gjøre opp for meg.
Jeg er så lei for det.
Jeg er lei for det.
Så hun gjorde det fordi hun var frustrert? Ikke til å tro.
Enig.
Hun må da ha visst at den nye mannen hadde barn.
"Det føltes godt", du liksom. Som om det var snakk om nasking.
Hun skjønner ikke hva hun har gjort.
Og nå tilstår hun fordi hun har det bedre selv. Noe så egoistisk!
På den annen side -
- så blir vel erstatningen høyere nå?
Så klart! Skulle bare mangle...
Du kan jo spørre advokaten om det. Eller hva?
Å, ja.
Hun må vel i fengsel?
Selvfølgelig.
Fem eller ti år, kanskje? Det må hun jo minst få.
Dessverre -
- er visst saken foreldet.
Foreldet?
Advokaten sa -
- at foreldelsesfristen for bortføringssaker -
- er fem år.
Slipper hun bare unna?
- Aldri i livet! - Demp deg.
Noe så.
Det er urettferdig.
Vi må lide resten av livet. Men hun slipper bare unna?
Hun må ha visst at saken var foreldet. Det var sikkert derfor hun sto frem nå.
Jeg vil aldri tilgi henne.
Aldri...
JUNI
- Riktig. Ja? - Slik som dette?
Se, alle sammen.
Megumi har laget en rose med torner.
Se så fin den er.
- Frøken? - Ja?
Slik, ja. Så flink du er.
La oss sette på blomsten.
Hun sa han hadde tatt blodtrykksmedisinen sin.
- Er det andre gang? - Tredje.
- Jammen godt at Nobuko var der. - Ja.
Men jeg håper du i det minste kaller henne "mor" når hun er til stede?
Hva? Pleier jeg ikke det?
Ulikt far å be oss på besøk. Han har blitt bløtere med årene.
Han tar ikke akkurat skade av å bli lin bløtere.
Han begynner vel å grine når han ser den.
Her er vekslepengene. Takk for bestillingen.
Takk skal du ha.
Dette var det eneste jeg fikk tak i.
Hvordan er formen, far? Jeg trodde at du var syk.
Noe måtte jeg jo si for å få dere hit.
Du får ikke mer penger, hvis du tror det.
Penger har jeg nok av.
Jeg jobber som vaktmester i et forretningsbygg.
Hun har også en deltidsjobb.
- Og så spiller du bort alt på aksjer. - Ryota!
Du elsker jo lakserogn, Daiki. Bare forsyn deg.
Skulle ønske jeg kunne.
Men legen sier jeg må unngå mat med mye puriner.
Jeg får gjøre et unntak i dag.
Pokker! Hvorfor må rogn være så godt?
Hvordan gikk veddeløpet?
Vel.
Ser ut som du hadde skikkelig uflaks.
Og det har mor også, som må holde ut med en sånn slubbert.
Ja, du veddet visst på feil hest.
Jeg har aldri hatt hell i spill.
Så det er deg jeg har det etter!
Ikke noe å gjøre med. Sånn er det å være gift.
Vær så god.
Du gjør for mye, mor. Du er jo ikke hjelpepleieren hans.
Nei, da skulle jeg minst hatt 1000 yen i timen.
Det kan du tro! Det er jo mer enn jeg tjener!
Nå har hun holdt på i tre år -
- og ennå spiller hun den samme sangen!
Umulig å få en blund.
- Hysj, hun kan høre deg! - Det er derfor jeg snakker så høyt!
Nå? Har du møtt ham?
Sønnen din. Hvem ellers?
Ja da.
Ligner han?
Han gjorde det.
Sånn er det med barn.
De blir som deg, enten du vil eller ikke.
Å?
Jeg håper ikke du har rett.
Eller hva?
Hør etter.
Blod betyr alt.
Det er som med hester, blodet avgjør.
Den gutten vil ligne mer og mer på deg.
Mens Keita, derimot -
- vil ligne mer og mer på den andre faren.
Du bør bytte ham bort nå -
- og aldri møte den andre familien igjen.
Det er ikke så enkelt.
Pass på, det er glatt der.
Jeg ser da det! Slutt å mase.
Er du kona mi, eller?
Jeg sa jo bare ifra. Pass deg, ellers støter du folk fra deg.
Det har han gjort for lengst.
Jeg vet hva han sa, men jeg tror ikke noe på at blod er alt.
Bor man sammen, blir man glad i hverandre og ligner på hverandre.
Sånn er det jo å være gift.
Det er sikkert slik med å ha barn også.
Om ikke annet -
- var det i hvert fall slik jeg tenkte da jeg oppdra dere.
Kom snart igjen. Si til Manami at jeg gjerne vil se lappeteppene hennes.
Vi gleder oss.
Ha det.
Neste gang -
- ta med sake i stedet for blomster! Ok?
- Bra at han var frisk. - Han lurte meg trill rundt.
Og jeg som tok meg fri fra jobben.
Sa han noe om Keita?
Ikke som jeg husker.
Keita, pappa er hjemme.
- Velkommen hjem. - Takk.
Til farsdagen. Han laget den på skolen.
Keita.
Tusen takk.
Den der skal pappaen til Ryusei få.
Fordi han reparerte roboten min.
Åja...
Du er jammen snill.
Kan vi ikke fortsette som nå?
Late som ingenting.
Med tiden -
- vil Keita bare ligne mer og mer på dere
og Ryusei -
- vil bli mer og mer som oss.
Vil du likevel -
- kunne elske ham som før -
- enda han ikke er din?
Selvsagt kan jeg det.
Hva så om han ikke ligner?
De eneste som bryr seg om slikt -
- er menn som ikke vet hva det vil si å være nærer barn
Jo lenger vi utsetter det -
-jo vondere blir det.
Både for oss -
- og for barna.
- Jeg leker med denne. - Ja vel.
- Passer du på dem, Keita? - Ja.
Flott. Ha det.
Ha det bra!
Vær så god, her er maten.
Det blir 400 yen.
Jeg la litt ekstra kylling i din, Keita.
Gå forsiktig hjem.
Ja da.
Ha det!
Når sommeren kommer -
- skal vi sende opp fyrverkeri i hagen, gå i svømmebassenget -
- og spise masse vannmelon.
Eller hva?
- Du også, Keita. - Ja.
Er det sant?
Så utrolig komisk!
Jeg er hjemme.
Ja. Han kom hjem nå.
Takk for hjelpen.
Tusen takk.
Ha det.
Velkommen hjem.
Hvor er Ryusei?
I badekaret.
Er det så sent alt?
Beklager at du må ta deg av ham helt alene.
Jeg fikk tatt fri i morgen.
Vi har jo hatt det slik hele veien.
Ikke tenk på meg.
Hvem snakket du med?
Yukari.
Hun sa at mannen drømmer om å åpne surfebutikk når han blir 50 -
- men så kan han ikke surfe selv!
Er det lun å ha så mye kontakt?
Vi mødre er nødt til å utveksle informasjon.
Men sånt vet ikke du.
- Så flink hun var. - Ikke sant?
Blir du ikke skuffet?
Hvis du ikke vil bli flinkere -
- kan du like godt slutte.
Ikke alle kan stå på så hardt som deg.
Hva er galt med å stå på?
Mange klarer ikke å stå på, selv om de vil.
Keita ligner nok mer på meg.
Sover han?
Jeg gjorde som du sa -
- Men nå vil du likevel gi ham fra deg?
"Jeg skal ordne alt," sa du.
Løgn.
Jeg planla det ikke slik.
Du hadde alt bestemt deg -
- for at blod betydde mer enn de seks årene med Keita.
Det er ikke sant.
Husker du -
- hva du sa den dagen vi fant ut at Keita -
- ikke var vår?
Jada, jeg husker det!
Jeg spurte hvorfor du ikke hadde merket det.
Men hør nå, jeg er lei for det.
Nei, det er ikke det jeg snakker om!
Det du sa, var:
"Det var det jeg var redd for."
Det du var redd for?
Hvorfor sa du det?
Var det fordi -
- du aldri har klart å godta at Keita ikke er like flink som deg?
Jeg vil aldri -
- tilgi deg for det du sa.
- Klar? - Ja.
Så sterk du er!
Du er kjempesterk!
Er du klar? En, to og...
- Får jeg låne den? - Ok.
Se inn der.
Du kan få det kameraet hvis du vil.
Hvorfor? Vil du ikke ha det?
Nei, jeg vil ikke ha det.
Da så.
Hør, Keita -
Når du bor hos Ryusei -
- skal du kalle foreldrene hans "mamma" og "pappa".
Og selv om du blir lei deg, må du ikke gråte eller ringe hjem.
Avtale?
Er det et oppdrag?
Ja.
Et oppdrag.
Hvor lenge?
Vi vet ikke.
Du lurer sikkert på -
- hvorfor du må gjøre dette.
Men om ti år -
- vil du forstå det.
Skal jeg øve piano når jeg bor hos Ryusei også?
Det er opp til deg.
Hvis du vil, kan du fortsette.
Jeg skal ordne med det.
Vi kan visst ikke leke med drage her.
De har spent opp snorer -
- som holder fuglene unna, slik at de ikke tar fisken.
Hei! Legg den ned!
Ryusei!
Da vi var små...
Ja, nå er jo jeg litt eldre enn deg, men...
Da jeg var liten, laget far en drage til meg av bambuspinner og papir.
Og så skar jeg strimler av avispapir som jeg pyntet den med.
Dragene nå til dags flyr for lett.
Det var morsommere da vi måtte streve for det.
Faren min sendte aldri opp drager sammen med oss.
Jeg skjønner.
Men du trenger vel ikke å bli som ham?
Jeg håper du vil leke masse med Ryusei.
Ok...
Se toget!
Egentlig er Ryusei en reddhare.
Før ville han ikke gå alene på do om natta.
Jeg måtte følge ham.
Men etter at han ble storebror, tok han seg sammen.
Da Yamato sluttet med bleier og begynte å gå på do alene -
- insisterte Ryusei på å følge ham.
Keita -
- snakket også om at han ville ha en lillebror.
Men jeg -
- kan ikke få flere barn.
Men nå -
- får han endelig -
- ønsket sin oppfylt.
Jeg tror sikkert -
- han blir veldig glad for det.
- Keita. - Ja?
Selv om du flytter fra oss -
-trenger du ikke å være redd for noe.
Både moren og faren til Ryusei sier -
- at de er veldig glade i deg.
Mer enn du?
Mer enn jeg.
Klar?
Skal vi ta bilde sammen?
- Ok. - Kom, Keita.
Rett opp hodet.
- La oss smile. - Hva?
La oss smile, alle sammen.
- Ok. - Er dere klare?
En, to og...
tre!
Kom, Yamato!
- Hva ler dere av? - Hva vi ler av?
- Det er ikke morsomt! - Det har du rett i.
Ikke tygg på sugerøret.
Gjør engelsklekser hver dag.
Sitt på do når du tisser.
Du skal bade alene og ikke lage noe bråk.
Du kan spille tv-spill inntil tretti minutter om dagen.
Du skal kalle oss "mamma" og "pappa".
Hvorfor det?
Du er ikke pappaen min.
- Fra nå av er jeg pappaen din. - Hvorfor det?
Derfor.
Hvorfor det?
Og de der hjemme -
- skal du kalle...
La oss gjøre det slik...
De som bor der hjemme -
- er fortsatt mammaen og pappaen din.
Men til gjengjeld vil du kalle oss to -
- "mor' og "far". Er det greit?
Hvorfor det?
Derfor.
Jeg skjønner ingenting, jeg.
- En dag vil du skjønne det. - Hvorfor det?
Derfor.
Men hvorfor er det derfor?
- Ja, hvorfor det? - Hvorfor det?
La oss pusse tennene.
Her.
Den kan jeg bruke.
Sånn.
Hei?
Hva er det?
Nå?
Kanskje du har gått i stykker? Få se.
Jeg får vel reparere deg, da.
Er det her?
Her? Eller her?
Nå? Gikk det over?
AUGUST
Til forskningssenteret? I Utsunomiya?
Ja.
- Hvorfor meg? Kan du ikke bruke Nohara? - For så vidt.
Men... du står jo midt i en rettssak.
Du misforstår. Det er ikke jeg som blir saksøkt.
Jeg vet så klart det.
Saken er -
- at du har gitt gass så lenge jeg har kjent deg.
Jeg tror det er på tide å bremse.
Men du har også girl gass hele livet.
Vi lever i en annen tid nå.
Ta deg tid til å være hos familien din.
- Og så har du en blå og en rød. - Å ja?
- Hvilken liker du best? - Den røde.
Det er den med soyasaus, ikke sant?
Aner ikke.
Hallo?
Ja.
Han er ute. Jeg skal ikke si at du ringte.
Hvorfor lager du denne tegningen?
Du vet at mor gråt?
Sa du unnskyld?
Hva?
Ok.
Gå og legg deg.
Hva med "god natt"?
God natt.
PAPPA - MAMMA
Hei du.
Slutt med det bråket.
Hold opp, sa jeg!
Denne -
- er helt ødelagt.
Be mor om å kjøpe en ny.
Pappa kan reparere den når jeg drar hjem.
Ryusei.
Du skal ikke hjem dit mer.
Du bor her hos oss nå.
Det er jeg som er den egentlige pappaen din.
Få se på den igjen.
Er du ikke glad? Jeg sa jo at dere ville vinne søksmålet.
Jeg har ikke vunnet noe som helst.
Nei, det finnes vel egentlig ingen vinnere i slike saker.
Det er ikke det jeg snakker om.
Du oppfører deg rart i dag.
Men jeg tror nesten jeg liker det.
Det er ikke deg jeg vil bli likt av.
Men du vil bli likt av noen andre? Enda mer utypisk deg!
Jeg glemte nesten dette.
Her.
Fra sykepleieren
I tillegg til erstatningen fra sykehuset.
Det er ikke stort, men hun mente det vel som et tegn på at hun er oppriktig
God kveld.
Jeg kom for å levere tilbake denne.
Oppriktigheten din...
Jeg er lei for det.
Takket være deg -
- er familien min i ruiner.
Teru...
Dette raker ikke deg
Jo, det gjør det.
Hun er moren min.
Hallo? Det er hos Nonomiya.
Det er Ryota.
Hei, gutten min... Takk for sist.
Jeg...
Hm? Vil du snakke med far?
Nei...
Jeg ville si unnskyld.
Nei, men ikke vær så alvorlig, da.
Husker du...
Vi lar fortiden ligge. Alt er glemt.
Kan vi ikke heller snakke om noe festlig?
Hvilke kjendiser som bruker parykk og har talt ansiktsløftning og sånt.
Kanskje det.
Faren din roper etter mer sake.
Jeg forstår.
Takhagene våre trenger langt mindre vanning nå som vi utnytter regnvannet.
Det årlige vannforbruket til vanning og kunstige dammer-
-tilsvarer nå 24,6 kubikkmeter.
Egentlig er jeg utdannet arkitekt, akkurat som deg.
Denne skogen er kunstig plantet for å brukes i forskning.
Hva med denne?
- Er denne herfra? - Ja.
Det er ikke vanskelig for insekter utenfra å fly hit.
Men fra sikadene legger sine egg -
- til nymfene kryper opp av jorden og forvandles -
- tar det femten år.
Så lenge?
Synes du det er lenge?
Ja?
Hva?
Hallo?
Det er Nonomiya.
Unnskyld at jeg er sen.
Det går bra.
Han kom hjem og sa han ville leke med drage.
- Drage? - Ja.
Han klarte å snike seg inn på stasjonen og tok toget.
Han har alltid vært en oppfinnsom gutt.
Roser du ham?
Du må skjenne på ham.
Skulle vi ha sendt ham hjem uren mat, mener du?
Vi kunne jo ikke det.
Jeg forstår det, men.
Vi kan godt ta ham tilbake igjen, hvis det ikke går så greit hos dere.
For oss er det ikke noe problem å ha begge to.
Det går bra.
Jeg skal nok ordne opp.
Ryusei.
Ryusei, vi skal hjem!
Hvis du ikke vil -
- kalle oss mor og far ennå, er det helt greit.
- Slutt å leke og kom ut av badekaret! - Ja vel!
Keita...
Når jeg stryker ham slik-
-føles det helt likt.
Som deg.
Jeg rømte også hjemmefra.
Jeg ville møte moren min.
Men far kom straks og hentet meg.
"Hvordan pakke sammen et telt."
- Du tok meg! - Nå er det fars tur!
Oh my God!
Ryusei! Går det bra med deg?
Går det bra med deg, far?
Hold opp!
Jeg leder!
- Der! Ferdig! - Jeg også!
- Fant du noe? - Skal vi bruke dem?
- Du får den korteste. - Ja vel, da.
- Vær så god. - Takk.
Klar?
Da sener vi i gang! En, to og...
Au!
- Du fikk far på kroken! - Kast den veien!
- Klar, Ryusei? - En, to og...
Hva er det med dere?
- Er dere klare? - En, to og...
Der!
- Hold opp! - Ta den!
Krepsen, Skorpionen, Tvillingene.
Skjoldet.
Vekten.
Vannmannen.
- Jomfruen. - Se! Et stjerneskudd!
Ønsk deg noe.
Hva ønsket du deg, Ryusei?
At jeg kan dra hjem til mamma og pappa.
Ryusei...
Unnskyld.
Det går bra.
Det gjør ikke noe.
Hva er det?
Jeg har blitt så glad i Ryusei.
Men...
Hva er galt med det?
Jeg får så vondt -
- når jeg tenker på Keita.
Det føles som om vi har sveket ham.
Hva tror du han...
Vil du ha frokost?
Skal vi spise?
Hei! Kom inn!
Lyspære? Hvor mange watt?
- Jeg er hjemme. - Ryusei!
Hva har skjedd?
Keita!
- Keita? - Keita!
Keita!
Jeg er lei for det.
Du skjønner -
- jeg fikk så lyst til å treffe deg -
- at jeg brøt min egen regel.
Du er ikke pappaen min!
Det er helt sant.
Men vet du hva?
I seks år -
- var jeg pappaen din.
Ikke noen god pappa -
- men jeg var pappaen din.
Den blomsten du laget...
Unnskyld at jeg rotet den bort.
Unnskyld.
Kameraet...
Du hadde tatt så mange bilder av meg.
Og pianoet...
Jeg sluttet også med pianotimene halvveis.
Så hør her.
Oppdraget er over!
Der er de!
Velkommen hjem.
Velkommen hjem!
- Blir dere med inn? - Takk.
- La oss gå inn. - Ja.
Visste du at Spiderman betyr edderkoppmannen?
Nei, det ante jeg ikke.
Oversatt fra japansk av Magne Tørring